VÆRELSE MED UTSIKT
I Firenze
I England
- Det er ikke som vi ble lovet. - Jeg trodde vi ville se Arno.
Fruen skrev: "Sørvendte værelser med utsikt og i nærme hverandre."
Men vi har fått nordvendte værelser uten utsikt og langt fra hverandre.
Vi må se til å skifte. Ellers går vi glipp av middagen også.
Det hadde hun ikke rett til. På ingen måte.
Jeg kan bo på et kott, men du burde ha utsikt.
- Nei, du skal også ha utsikt. - Buona sera.
- Det kaller jeg en anbefaling! - Ja, det er en anbefaling.
Det er en avgrunn mellom Londons elendighet og Pratos elendighet.
Man må utenfor allfarvei for å oppleve landet. Se de små byene ...
Gubbio, Settignano, Galluzzo ...
San Gimignano, Monteriggioni ...
En uimotståelig blanding av det primitive og det klassiske.
- Miss Pole! - Ja, mr Emerson?
- De drikker vel ikke limonade? - Jo, det er limonade.
Sett det fra Dem!
Limonade er ren syre. Det er utrolig slemt for magen.
Jeg sier at du skal ha det neste ledige sørvendte værelset med utsikt.
- Men hva med deg, Charlotte? - Nei, nei. Jeg insisterer.
Dette kjøttet er sannelig blitt kokt.
Det har mistet all smak.
Monteriggioni er ikke bare pussig.
Der møter man de rene italienerne. Alminnelige og sjarmerende ...
Var det ikke i Monteriggioni, vi så kornblomstene, Teresa?
Et helt teppe av kornblomster. Det var vidunderlig.
Jeg synes kornblomsten er vakrest av alle. Er du enig?
Jeg foretrekker noe mer dristig.
Den rastløse rosen. Den løsslupne tulipanen.
- Din mor ville aldri tilgi meg. - Hun ville gi deg den.
Nei, utsikten over Arno er din.
Hvorfor krangle? Vi har ingen utsikt.
Jeg har utsikt. Og det har George også.
Min sønn, George.
Dere kan få rommene våre, så tar vi Deres.
Vi bytter. Hvorfor skulle ikke?
Tusen takk. Men det kan vi ikke ta imot.
- Hvorfor? - Du forstår ...
- Hysj, Lucy! - Så ordinær ...
Kvinner liker å nyte utsikten.
- George, overbevis dem! - De skal ha værelsene. Basta.
- Nei takk. - Hvorfor ikke?
Vi kan være ute på et kvarter.
Denne høfligheten går imot all sunn fornuft. Mot all fornuft.
Jeg blåser i utsynet. Jeg har visjonen inni meg.
Her synger fuglen. Her er himmelen blå.
Kom, Lucy.
La dem få utsikten sin, når de så gjerne vi ha den.
George, gå etter dem!
For et håpløst menneske!
- Han ville bare være vennlig. - Jeg kan håndtere den slags.
Charlotte, du var ubehøvlet. Det var galt av deg.
Dette pensjonatet er en misforståelse. Vi flytter i morgen.
- Det er mr Beebe. - Hvem?
Charlotte, vi kan ikke flytte nå.
Mr Beebe ... Miss Bartlett og miss Honeychurch.
- Vi møttes i Tunbridge Wells. - Den iskalde påsken.
- God dag. - Mor sier at De skal bli presten vår?
Ja. Jeg flytter inn i presteboligen i Summer Street i juni.
- Vi hadde vondt av Dem i spisesalen. - Mr Emerson er så taktløs.
Han ville bare være vennlig.
Den eldre herren og sønnen tilbød oss værelsene sine med utsikt.
Det var klossete gjort.
Men noen ganger kan klossete også være vakkert.
Jeg er anstand for min unge kusine, Lucy.
Og jeg kan ikke sette henne i gjeld til folk vi ikke vet noe om.
- Det kan neppe skade å akseptere. - Der hører du, Charlotte!
Skulle jeg ha akseptert det? Er jeg sneversynt, mener De?
Det har jeg aldri sagt.
Jeg påtar meg gjerne å være mellommann overfor mr Emerson.
Han utnytter nok ikke Deres aksept. Han verdsetter ikke værelsene sine.
- Men han tror at De vil gjøre det. - Si ja, nå, Charlotte.
Mine ønsker er ubetydelige. Jeg er her takket være din vennlighet.
Hvis du vil at jeg viser herrene ut av sine værelser, så gjør jeg det.
Mr Beebe, kan De være så vennlig å si til mr ...
- Emerson ... - Emerson ...
... at vi aksepterer tilbudet hans.
Jeg ville gjerne takke Deres far personlig for hans vennlighet.
Det går ikke. Han bader.
Jeg ville ha gitt deg det største, men den unge mannen har det.
Jeg er på min beskjedne måte en verdensdame, -
- og jeg vet hva visse ting kan føre til.
Hva i allverden betyr det?
Lucy! Se til å kle deg. Ellers går dagen fra oss.
De sa De likte kornblomster.
- Så vi tok med kornblomster. - Så snilt av Dem!
Det er Deres blomst. Den har Deres personlighet.
Jeg skulle gjerne se dem i håret Deres.
Intet smykke kler en dame mer.
Kan jeg si noe litt dristig?
Mr Beebe, De lyder som miss Lavish. De skriver ikke bok De også, vel?
Gjorde jeg det, ville De være min heltinne. Og jeg ville skrive:
"Hvis miss Honeychurch begynner å leve som hun spiller, -"
"- vil det bli veldig interessant både for oss og henne selv."
Mor liker at jeg spiller Beethoven. Det gjør meg irritabel.
Man kommer vel litt ut av fatning.
Vil De ikke spille noe annet?
- Nei, jeg tror jeg går ut. - Alene?
Er De fornuftig nå, miss Honeychurch?
Da hadde jeg blitt i Summer Street.
Jeg går ikke så langt. Jeg lover.
Unnskyld.
Hva gikk det av søte miss Lucy?
- For mye Beethoven, tror jeg. - Jeg hørte hun spilte så vakkert.
Miss Catharine, De har blomster i håret!
Buon giorno! Buon giorno, Ferdinando!
Vær hilset!
Bronsen kom fra tyrkiske kanoner, erobret av Ridderne av San Stefano.
Kom ...
Vent! Vi lar ham gå forbi. Ellers blir jeg nødt til å snakke med ham.
Engelskmenn i utlandet!
Man burde avholde eksamen i Dover som alle turister måtte bestå.
I Santa Croce uten Baedeker
Når De får lyst til å si slikt ...
... så vær sikker på at etter at pilgrimene oppdaget fresken ...
Miss, denne sepolcro er ikke så god. De skulle se gli affreschi di Giotto.
- Cappella Peruzzi god. - Nei takk.
Giotto scolaro di Cimabue. Han drev sauedrift i fjellene.
En dag malte han sauene con un piccolo pezzo di creta.
- Nei takk. - Jeg god guide. Snakke engelsk.
Gå nå!
Cappella Peruzzi, affreschi di Giotto.
Jeg kan alt.
Her i Bardi-kapellet ser De Giottos uforlignelige fresker.
De skildrer Frans av Assisis liv. Øverst til venstre har vi kallet.
Og til høyre ser vi ham foran paven.
Og her preker han ...
Og her gjennomgår han en ildprøve foran sultanen.
Og her ...
Mr Eager!
Der reddet De meg! Jeg var i gang med en liten privat rundvisning.
Dette er dødsleiet.
Mr Eager er vår engelske prest her i Firenze.
De er blitt ødelagt av restaurering.
De er fri fra anatomiens og perspektivets snarer.
Se på den tjukke mannen! Han svever som en luftballong.
Santa Croce-kirken ble bygget på tro, i middelalderens begeistring.
Det betyr at arbeiderne fikk en luselønn.
Unnskyld. Kapellet er for smått til to grupper. Vi vil ikke forstyrre Dem.
Mr Eager! Det er plass til alle. De behøver ikke ...
Har du sett!
Kom nærmere alle sammen. Her i Peruzzi-kapellet ser De ...
... akkurat som i det kapellet vi ble jaget ut fra ...
... Giottos spesielle karakter blant Italias store malere ...
Min stakkars sønn er begavet, men utrolig forvirret.
Hvorfor det?
Tenk på hvordan han er oppdratt.
Uten den overtroen som får folk til å hate hverandre i Guds navn.
Jeg må gå.
Jeg sier ikke at De skal forelske Dem i min sønn. Men prøv å hjelpe ham.
Bare han ville holde opp å gruble.
Og over hva? Universets gåte?
Jeg tror ikke på jordisk lidelse. Gjør De?
Nei. På ingen måte, mr Emerson.
Der ser De!
Så få min sønn til å innse -
- at i tillegg til det evige "hvorfor", -
- er det et "ja" og et "ja" og et "ja"!
Har han en fritidsinteresse?
Jeg har piano. Og min bror Freddy hadde glede av å samle på frimerker.
Unnskyld meg. Min kusine blir nervøs hvis jeg ikke kommer hjem.
- Stakkars pike! - Stakkars pike?
Tvert imot. Jeg er utrolig heldig. Jeg er lykkelig og morer meg godt.
Tusen takk. Farvel.
Se den søte vinkjerren! Se som han stirrer, den søte, vanlige mannen..
Jeg elsker disse små, mørke smugene.
De er bønder alle sammen. Kom ...
Vi har gått oss vill.
Nei, miss Bartlett. Ikke les i Deres Baedeker!
To enslige kvinner i en ukjent by. Det kaller jeg eventyr.
Vi rusler bare rundt på måfå.
Man må alltid være åpen. Det tror jeg miss Lucy er.
- For hva, miss Lavish? - For fysiske følelser.
Jeg skal betro Dem noe. Jeg har blikk for Deres kusine.
- Til en person i romanen Deres? - Piken som forvandles av Italia.
Og hvorfor skulle hun ikke forvandles?
Gudene ble det.
Signora!
Signorina!
Den lukten ... Lukten av Firenze.
Drikk den!
Dypere!
Alle byer har sin egen lukt.
Grazie.
Hvordan har De det nå?
Utmerket. Aldeles glimrende.
La oss gå hjem. Det er ingen grunn til å bli her.
Takk for elskverdigheten. Jeg kan godt gå alene.
- Fotografiene mine! - Hvilke fotografier?
Jeg må ha mistet dem på plassen. Kunne De være så snill ...?
Miss Honeychurch!
- De kan ikke gå hjem alene. - Jo, det kan jeg.
- Nei! - Jeg vil helst gå alene.
Da får De ikke fotografiene. Dessuten må De fly over muren i den retningen.
Sett Dem ned nå, og ikke rør Dem før jeg kommer tilbake.
Er det ikke merkelig? Italienerne er så snille og elskelige, -
- og samtidig så temperamentsfulle.
Mr Emerson ...
Jeg er så flau. Jeg vet ikke hva som gikk av meg.
Det er helt naturlig. Jeg holdt på å besvime selv.
Jeg ber så meget om unnskyldning.
Og jeg må be Dem om en stor tjeneste ...
De vet hvor fjollete folk er.
De sladrer.
Særlig damene, dessverre.
- De forstår vel hva jeg mener? - Nei ...
Kan De være snill å ikke nevne noe? Om den tåpelige oppførselen min ...
Hva var det? Det var visst fotografiene mine.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre med dem. De var innsmurt i blod.
Det har skjedd noe fantastisk.
Takk ... nok en gang.
Slike ulykker skjer så fort. Og så vender man tilbake til livet.
Det gjør ikke jeg. Jeg mener ... Det har skjedd noe med meg.
Og med Dem.
Fader Beebe, fader Eager, Emerson og George, miss Eleanor Lavish -
- miss Bartlett og miss Honeychurch kjørte utfor veien
Kuskene er italienere.
- Nei! - Det er søsteren min.
- Det bør vi ikke tillate. - Landskapet innbyr til glede.
Når hun bare er søsteren hans ...
Miss Honeychurch, studerer De kunst her?
Nei ...
Studerer De menneskenaturen, som jeg?
Jeg er turist.
Vi fastboende synes av og til temmelig synd på turistene.
De sendes rundt fra Venezia til Firenze til Roma.
De ser alt gjennom Baedeker.
De vil bare "bli ferdige" og "gå videre".
Jeg hater Baedeker. Den burde kastes i Arno.
Byer, elver, palass ... Alt blandet sammen i en virvelstrøm.
Se, miss Honeychurch! Villaen til min venninne lady Helen Laverstock.
Den hun skriver om fra Angelico.
Og til venstre ...
Nei, der ...
Der bor mr Henry Burrage. En amerikaner av beste sort.
De er sjeldne. De kjenner nok hans monografier fra "Medieval Byways".
- Hold den farten! - Ja vel!
Jeg forstår at Deres far er journalist, mr Emerson ...
- Han var det. - Å, er han pensjonert?
- Og De? - Jeg er i jernbanen.
Den amerikanske piken sier til faren sin:
"Hva så vi i Roma?"
Og faren svarer: "Det var visst der vi så den gule hunden."
Den gule hunden ... Så mye for den reisen!
Stans øyeblikkelig!
Det tillater jeg ikke.
Løper hestene løpsk?
Vær vennlig å stige ut! Øyeblikkelig!
Han sa du var søsteren hans. Dere er kjærester. Skammelig!
Gjør det noe?
- Er Faeton og Persefone slemme? - Jeg kan ta meg av de menneskene.
La dem være. Kommer lykken så ofte at vi har råd til å knuse den?
Stig ut!
- Gjør det. Vi ses senere. - Det kan du da ikke.
Gi meg den. Takk.
Ingen årsak.
Skjønnhet!
Håp!
- Er det Deres sønn? - Sannhet!
Kan det være vår stille, innelukkede George?
Han sier trosbekjennelsen.
Tro!
En sukkerbit til, hvis jeg tør be om det, mr Beebe.
Glede!
Skjønnhet!
Sannhet!
Han sier det evige "ja"!
Og en skje, hvis det finnes.
Kjærlighet!
- Hva er det? - Herrene leker sikkert en lek.
- Hvorfor går du ikke bort til dem? - Jeg vil bli her hos dere.
Se hvor forutseende jeg er. Jeg tar alltid med regnslagene.
I tilfelle man kom til å sitte på våt bakke eller kald marmor.
Lucy, sett deg på det andre. Kom igjen. Jeg insisterer.
Jeg kan sitte på bakken.
Jeg har ikke hatt gikt i årevis. Merker jeg noe, reiser jeg meg.
- Dro hun ikke tilbake til Weybridge? - Venninnen hennes fikk reise alene.
- Hun ble i Monteriano. - Giftete hun ...?
Nei, jeg er ikke forkjølet.
Jeg har hatt denne hosten i tre dager.
Det er ikke fordi jeg har sittet på bakken.
Jeg går og finner mr Beebe.
Ja, gjør det! Han blir sikkert henrykt.
- Giftet hun seg med italieneren? - I kirken i Monteriano.
En yngling. Ti år yngre enn henne.
Eleanor!
Scusi ...
Dov'é mr Beebe? Padre?
Jeg tror det er noe ved det italienske landskapet -
- som får selv den kjøligste til å bli romantisk.
Det minner meg om landskapet ved Shropshire -
- hvor jeg var på ferie en gang hos min venninne, miss Apesbury.
Tenkte jeg det ikke, Charlotte. Du hadde et eventyr der.
Det nytter ikke å nekte.
Lucy!
Mr Eager, sett Dem hos oss. Miss Honeychurch er dårlig.
Ja, naturligvis.
Andiamo!
George! George!
- George, blir du ikke med oss? - Jeg går.
Bli med inn. Bli med inn og få et glass vin.
Fat mot og ha tro!
Tror De denne elektriske utladningen eksisterer bare for å utslette oss?
Selv vitenskapelig sett er sjansen for å bli truffet forsvinnende liten.
Bare stålknivene kan tiltrekke seg lynet, og de er i den andre vognen.
Hva skal vi gjøre? Hvordan stopper vi munnen på ham?
- Kusken? - Nei, min kjære. George Emerson.
Jeg vil nødig dømme ham for hardt. Men jeg vet at han snakker.
Det gjør han ikke! Han snakker aldri. Han sier høyst "ja" eller "nei".
Jeg har dessverre truffet hans type før.
De tier sjeldent om sine bedrifter.
Bedrifter?
Fint ... Jeg skal snakke med ham.
Nei, min kjære Lucy. Det er best jeg gjør det.
Han burde ha vært her for en time siden.
Stå ikke der, min venn. Du kan ses utenfra.
Jeg snakker med ham så snart han kommer.
Nei, min kjære. Ikke tale om.
Du er så ung.
Og du har levd blant gode folk.
Du vet ikke hvordan menn kan være.
Hva kunne vel ha hendt hvis ikke jeg hadde kommet?
- Jeg vet ikke. - Svar meg, Lucia.
Hva hadde hendt hvis ikke jeg hadde kommet?
Men du kom jo!
Jeg har irritert deg fra starten av.
Det er sant. Jeg er for gammel for deg, og for trist.
Det blir vanskelig å nå morgentoget, men vi må prøve.
Jeg har sviktet din mor. Hun kommer aldri til å tilgi meg.
Gå vekk fra vinduet!
Hun vil helt sikkert klandre meg når hun hører om det. Helt sikkert.
- Og det er fortjent. - Hvorfor behøver mor å vite om det?
Du forteller henne jo alt, gjør du ikke?
Jeg gjør vel det.
Det er en slik nydelig tillit mellom dere.
Man vil nødig bryte den. Og det er som sagt min feil.
- Jeg håper ikke mor synes det. - Det gjør hun, hvis du forteller det.
Jeg vil aldri nevne det. Verken for mor eller andre.
Vi er tause som graven begge to.
Gå og legg deg, vennen min. Vi må tidlig av sted.
Vi har ikke vært her en hel uke.
Jeg reserverte værelsene for en uke.
Men vi har bare vært her en halv. Så vi skyller Dem kun halvdelen.
Da taper jeg på det. Jeg kunne ha leiet ut værelsene fem ganger.
Jeg lærer det aldri! Jeg burde kjenne dem nå.
Man må ha tålmodighet.
Buona sera. Grazie.
Lucy! Vi må pakke øyeblikkelig! Øyeblikkelig!
Jeg vil gjerne snakke med Dem, mr Emerson. l salongen, takk.
Hjemme
Du skulle ikke lure.
Cecil ba meg om lov. Han klarer seg ikke uten meg.
Eller meg. Han ba meg om lov også.
Hva svarte du?
Nei. Det var måten han sa det på.
Om det ikke ville være skjønt for Lucy å bli gift med ham?
Og om jeg ikke var lykkelig for det? Så jeg svarte nei.
Dumme gutt!
Du tror du er så hellig og sannferdig. Men det er bare forakt.
I promessi sposi.
Hun har sagt ja.
Å, så glad jeg blir! Kjæreste Cecil!
For en lykke! Velkommen i familien.
Takk.
- Mor! - Lucy ...
Freddy!
- Mr Beebe ... - Takk, Mary.
God dag. Jeg kommer til te. Tror De jeg får det?
Man får i hvert fall mat her.
- Underlig tingest ... - En av knoklene til Freddy.
Freddy er skrekkelig. Lite lovende. Slett ikke som hans søster.
- Synes De hans søster er lovende? - Jeg har en teori om henne.
Synes ikke De det er underlig at hun spiller Beethoven så lidenskapelig, -
- men lever et så stille liv.
Jeg tror at en vakker dag ...
... vil musikken og livet forenes. Så blir hun fantastisk i begge.
Jeg tror den tiden er kommet. Hun har nettopp gitt meg sitt ja.
- Jeg sjokkerte Dem visst. - Jeg bekalger.
Jeg ante ikke at dere sto hverandre så nær.
Skal vi gå ut til de andre?
Gratulerer.
Dere har prestens velsignelse.
Må dere bli ekstremt lykkelige og ekstremt gode -
- som ektemann og hustru og som foreldre.
- Og nå vil jeg gjerne ha teen min. - Hvorfor en slik alvorlig mine?
Offentlig forlovelse
- Summer Street forandrer seg. - Det er for smått for folk som oss.
Kanskje vi tiltrekker feil gjester. Togforbindelsen er god.
Hva er åtte kilometer nå som man har sykler?
Sir Harry, vil De leie ut til gamle jomfruer?
- Ja da! Hvis De er dannede damer. - Det er de. Men de er hjemløse.
Teresa og Catharine Alan. Jeg traff dem i Italia.
Pass dere for de damene. For alle damer. Lei ut til en mann.
- En herremann. - Du ville elske frøknene Alan.
Jeg ville nok ikke bry meg om noen fra ditt pensjonat.
Var det ikke en kvinnelig forfatter?
- Hva er Deres fag, mr Vyse? - Jeg har ikke noe fag.
Så lenge jeg ikke er til belastning for noen, vil jeg gjøre som jeg vil.
Det er et eksempel på min dekadanse.
De er en heldig mann. Lediggang er en stor gave.
Våkne, Lucy. Snakk med mrs Pool. Spør om benet hennes.
Blir Cecil og jeg savnet hvis vi går en tur?
Det går nok bra. Men ikke skitne til kjolen din.
Det er skrekkelig som en forlovelse betraktes som offentlig eiendom.
Alle disse smiskende gamle damene.
Man får bare holde ut. De glemmer oss snart.
Men hele holdningen deres er gal. En forlovelse ...
et fryktelig ord ... er en privatsak og bør betraktes deretter.
- Der er filosof-presten din. - Liker ikke du heller mr Beebe?
Tja ... Han ligger langt over gjennomsnittet.
Mr Beebe! Jeg har fått en god idé! Jeg skriver til frøknene Alan ...
... og foreslår at De leier sir Harrys villa.
Sir Harry fortjener en vulgær leier.
Mr Vyse, han er da ordentlig snill.
"Dannede damer"!
Han spiller Gud med sin nedlatenhet -
- og falske estetikk. Og ingen slipper unna.
Jeg skriver til dem. Gjør De også?
Bestemt. De vil passe godt inn i vårt lille samfunn.
Så sur du er!
Det var det skrekkelige teselskapet og de heslige menneskene.
Og fordi jeg ikke var alene med deg ...
TIL LEIE VILLA CISSIE
Jeg føler meg hjemme i Italia og London.
Jeg er litt av en "inglese italionato -
- e un diavolo incarnato." Kjenner du det ordspråket?
Jeg tror du har det best sammen med meg innendørs.
Ikke ute i naturen, som her.
Du har visst rett. Når jeg tenker på deg, er det alltid innendørs.
Det er "Den hellige sjøen".
Meget malerisk. Men det kan knapt kalles en sjø. Heller en sølepytt.
Freddy elsker å bade her. Han er veldig glad i stedet.
Hva med deg?
Jeg badet her også. Til det ble oppdaget.
Lucy ...
Ja. Det er best vi går.
Jeg vil spørre deg om noe som jeg aldri har spurt om før.
Hva da, Cecil?
Ja?
Jeg har aldri kysset deg.
Nei ...
Kan jeg det nå?
Selvfølgelig, Cecil. Det kunne du før også. Jeg kan jo ikke gjøre det.
Jeg beklager.
Mor har rett. De menneskene vi møtte på pensjonatet ...
De var meget usedvanlige.
"Vår nabo og venn, sir Harry Otway, har en liten villa i Summer Street -"
"- som han vil leie ut, og da tenkte jeg på Dem."
"Huset har en spesiell sjarme."
"Det ligger rett overfor fader Beebes kirke."
"Jeg fortalte ham om planene mine, og han er helt enig."
"Han vil skrive og be Dem huske vårt lille hjørne av Surrey."
"Deres hengivne Lucy Honeychurch." Ser man det!
London I mrs Vyses velordnede hjem
God natt.
- God natt. - Vi ses fredag.
- Det var alt, Rose. Takk. - Takk, frue.
God natt, Rose.
- Lucy blir aldeles vidunderlig. - Hun har alltid spilt vidunderlig.
Ja, men hun holder på å kvitte seg med dette Honeychurch-preget.
Hun spør ikke lenger hvordan man lager pudding, og slikt.
Cecil, dere må gifte dere i januar!
Musikken hennes ... Stilen hennes ...
Hun insisterte på Schubert da jeg, som et annet fjols, ba om Beethoven.
Jeg vil at våre barn skal oppdras akkurat som Lucy.
Å vokse opp blant folk på landet, vil gjøre dem friske.
Italia vil gi dem raffinement.
Og først etter det,skal de til London.
Ikke en dag senere enn januar!
Cecil ...
Skatt ...
Så du elsker meg altså, elskede?
Lucy!
Jeg har et brev her fra frøknene Alan.
Jeg er lei av alle deres "hvis" og "men".
Men nå kommer de altså.
Miss Teresa ville vite hvor ofte slakteren er her.
Svaret mitt var tydeligvis tilfredsstillende. Lucy!
Slå henne over baken med rakkerten!
- Pass deg, Freddy! - De er virkelig ville.
Vil du ikke høre hva frøknene Alan skriver?
- Hvem? - Sir Harrys nye leietakere.
- Det var ikke det de het. - Hvem?
Sir Harrys nye leietakere. Han sa:
"Honeychurch, jeg har endelig funnet noen ønskverdige leietakere."
Jeg svarte: "Hurra, gamle gutt!"
- Nettopp. Frøknene Alan. - De het da Anderson.
Jeg visste det ville gå galt.
Freddy kan ikke engang huske hva de andre heter.
Jo. Det var Emerson.
- Sir Harry skifter mening hele tiden. - Emerson?
Håper de er av den riktige sorten. Jo, det finnes riktige og gale!
- De er riktige. De er Cecils venner. - Cecil?
- Så dere kan godt besøke dem. - Cecil!
Vi traff noen Emersons i Firenze. Noen usedvanlige mennesker ...
- Men vi likte dem godt, ikke sant? - Emerson er et temmelig vanlig navn.
"Noe så ønskverdig, Honeychurch!"
Gi deg, Freddy! Du må alltid overdrive.
Bemerkelsesverdige ... Far og sønn ...
Faren var radikal, men god nok. Sønnen var meget lovende.
Ikke rør deg! Bli hvor du er! "Ginevra de' Benci!"
Visste du at du er en Leonardo? Med ditt gåtefulle smil ...
- Hva er det med Harrys leietakere? - Jeg fant dem til ham.
Jeg har seiret for komediens muse.
Etter alt bryderiet med frøknene Alan!
Men jeg foretrekker dine venner.
Lucy, nå kommer det morsomme.
Jeg traff dem tilfeldig på National Gallery.
De hadde vært i Italia. Far og sønn. Et underlig par.
I løpet av vår conversazione sa de at de så etter et hus på landet.
En enkel hytte, hvor de kunne lukte jord.
London har sitt eget særpreg ...
Men vi lengter etter spirende grønt. Ikke sant, George?
Det sødmefylte, engelske landskapet ...
... med våte, levende gjerder fulle av sangfugler.
Det er en svakhet. Vi bør kunne finne himmelen hvor som helst.
Men jeg har ikke lykkes. Jeg trenger hjelp.
Jeg ser etter et hjem på landet, hvor George kan komme i helgene.
Jeg vet tilfeldigvis om noe.
Det er ikke et gårdshus. Snarere ... en villa.
Sir, jeg bønnfaller Dem ...
Hvis De gir meg Deres kort ...
Vi har ikke noe kort. George skriver adressen.
Sir Harry Otway. Det er i Surrey. Et sted som heter Summer Street.
Summer Street! Jeg har drømt om Summer Street!
Det vil gi den snobben sir Harry en lærepenge. Klassene bør blandes.
Man bør gifte seg innbyrdes. Jeg tror på demokratiet!
Sludder! Du aner ikke hva ordet betyr.
Jeg tror jeg har møtt dem før.
- Det er godt å straffe en snobb. - Jeg er sint.
Du har ødelagt forarbeidet mitt for frøknene Alan, og gjort meg til narr.
Du gjør sir Harry til narr på min bekostning. Det er veldig illojalt.
Behersk deg, Lucy! Oppriktig talt ...
- Hallo! Jeg har med en gjest til Dem! - Jeg kommer straks.
Byron ... selvfølgelig.
"A Shropshire Lad" ...
Den har jeg aldri hørt om. "Vandre heden" ...
Den har jeg aldri hørt om. Så da! George leser tysk.
-"Mistro alt som krever nytt tøy." - Det er den gamle.
Hva i all verden gjør de der oppe? Hallo!
Kommer nå, mr Beebe!
Dette er en av naboene Deres, mr Honeychurch.
Kom ...
- Blir De med ut å bade? - Ja, veldig gjerne.
Det er den beste åpningsreplikken jeg noen sinne har hørt.
Det er Honeychurch. De traff hans søster i Firenze.
Å ja! Det gleder meg å treffe Dem.
Det gleder meg at Deres søster skal gifte seg. Hun blir nok lykkelig.
Vi kjenner også mr Vyse. Han har vært meget vennlig ...
George, gå ut og bad, du. Etterpå kommer alle til te her.
- Blir De virkelig med ut og bader? - Ja, jeg sa jo det.
Farvel, Emerson.
Hent litt melk og honning. Og ...
... kaker ... Kaker!
Landskapet er så vakkert her, Honeychurch!
Det er egentlig få hendelser her i livet som er tilfeldige.
Det er ikke tilfeldig at De er her nå ... når man tenker over det.
Jeg har tenkt over det. Det er skjebnen.
De har ikke tenkt over det. Nå skal jeg forhøre Dem.
- Hvor traff De mr Vyse? - På National Gallery.
Hvor De så på italiensk kunst!
De snakker om tilfeldighet og skjebne.
Men De tiltrekkes av det italienske, som oss andre.
Ikke sant, Freddy? Det begrenser området.
Det er skjebnen. Men kall det gjerne Italia, hvis det gleder Dem.
Skal De ikke bade, mr Beebe?
- Ikke vær sjenert! - Hvorfor ikke?
Det er herlig. Det er nydelig.
Skynd Dem, Emerson!
- Kom, mr Beebe! - Jeg kan like godt vaske meg.
Du godeste!
Denne veien ...
Hvem var de ulykksalige menneskene?
Denne veien, mrs Honeychurch. Følg meg.
Se den andre veien!
Mr Beebe også!
Au, pass på!
Å, er det deg! Hvorfor tar du ikke et komfortabelt bad hjemme?
- Mor! - Ikke si for mye!
Se! Nei, ikke se! Stakkars mr Beebe.
Miss Bartletts kjele
Stakkars Charlotte. Stakkars, stakkars Charlotte.
Mor reagerer slik på alle Charlottes brev.
- Stakkars, stakkars Charlotte. - Denne gangen er det alvorlig.
Kjelen hennes må skiftes, og sisternen renses og alt mulig ...
Jeg synes vi bør invitere henne på ferie mens hun har blikkenslagere.
Nei! Det er allerede trangt med Freddys venn og Minnie Beebe.
- Freddy, må du gjøre det der? - Du bryr deg ikke om Charlotte.
Hun går meg på nervene.
Og da hun traff Cecil i Roma, drev hun ham til vanvidd.
Ikke ødelegg vår siste sommer.
Gled oss ved ikke å invitere henne.
Enig! Vi stemmer mot miss Bartlett.
Det er ikke pent av dere. Dere har hverandre.
- Men stakkars Charlotte ... - Igjen! Stakkars Charlotte!
Hun står uten vann med blikkenslagere i huset.
Rør concertinaens melankolske strenger
la den urolige harpen lyde lenge
la pianoets klang få synge
vekk fortidens ekko til live
så spilte de en sonate, la meg se
medulla oblongata, nøkkel G
Men tenk om det var E?
- Var ikke den god? - Jo, den er flott, skatt.
Så satte de i å synge og hele gulvet gynget
Scherzando, ma non troppo! P! P! P!
Er det noe galt med Cecil?
Ellers forstår jeg ikke oppførselen hans.
Han lager grimaser hver gang jeg sier noe. Jeg har sett det!
Jeg er verken kunstnerisk, -
- litterær eller intellektuell.
Det var faren din som anskaffet møblementet, og det må vi leve med.
Cecil er ikke uhøflig med vilje. Han har forklart det en gang ...
Han sjeneres av stygge ting. Ikke mennesker.
Er det en ting eller en person, når Freddy synger?
Musikkjennere liker ikke morsomme sanger, som vi gjør.
Må han snerre og ødelegge moroa for oss andre?
- Gå nå inn og hvil deg litt. - Ja, mor.
Lucy! Skjer det noe på søndag?
Ellers inviterer jeg George Emerson til tennis.
Han er toppen! Han er førsteklasses!
George Emerson er simpelthen alle tiders!
Sånn som dere bråker! Freddy! La Lucy være.
Kan du hekte meg i ryggen?
- Er Charlotte nødt til å komme? - Nei, det behøver hun ikke.
- Og nå vil Freddy invitere Emersons. - Det behøver han ikke.
Og du er ikke tilfreds med Cecil.
Gi meg et kyss.
Hvis du synes Charlotte skal komme med kjelen sin og alt ...
Hun har vært så snill mot meg.
Gi meg et kyss til.
- Skal jeg lukke vinduet? - Ja takk.
- Tusen takk. - Farvel, frue.
Drager! Vil De ...?
Det står Dorking. Det var siste stasjon.
Noe så irriterende! Da må jeg ta en vogn.
- Mr Emerson! Hva gjør De her? - Min far bor her.
- Er De uskadd? - Ja ...
Lucy! Jeg traff ham på stasjonen.
Jeg ante ikke ... Min stakkars Lucia.
Min kjæreste Marian ... For en tåpelig fadese!
- Du kan vel aldri tilgi meg. - Freddy, betal for vognen.
Nei. Jeg insisterer.
- God dag, mr Vyse. - Dette er mr Floyd, Freddys venn.
- Nei, jeg insisterer på å betale. - Og dette er Minnie.
Mr Beebes niese.
- Vær så god. - Tusen takk, sir.
- Nei. Jeg insisterer. - 5 shilling, og 1 til kusken.
Vi har alle våre små svakheter. Jeg gjør alltid opp på stedet.
Er det noen som har småpenger?
Hvor mye er ... Hvem skal ha sovereignen?
Vi slår mynt og krone, Honeychurch.
Jeg er en lyseslokker. Men det ville være å stjele fra den som tapte.
Freddy skylder meg 15 shilling. Det går opp hvis De gir meg pundet.
15 shilling til Dem? Hvordan det?
Fordi 15 shilling og 5 shilling blir et pund.
Hvorfor tar mr Vyse pundet? Nei takk. Jeg er mett.
- Drikk teen din nå. - Hva med mr Floyds 10 shilling?
Og hvorfor betaler ikke hun kusken?
1 shilling til kusken, ja! Det var pent av deg å minne meg om det.
- Kan noen veksle en half-a-crown? - Cecil, gi meg den sovereign.
Gi meg den. Jeg får Mary til å veksle, og så starter vi forfra.
Jeg beklager. Jeg vet jeg er en pest og en plage!
Stakkars Charlotte!
Mary, kan du veksle ...
... en sovereign?
- Har du fortalt ham om ham? - Verken Cecil eller noen annen.
Jeg lovte deg å la være. Her ... En shilling og to half crowns.
Nå kan du betale gjelden din.
Det ville være fryktelig hvis mr Vyse hørte om det fra en annen kant.
Det er ingen annen kant.
- George har fortalt mr Emerson det. - Nei ...
- Hvordan vet du det? - Jeg vet det. Skal vi gå ut?
Vent! Dette kan være vår eneste sjanse til å snakke.
- Har du snakket med ham? - Jeg har sett ham.
Slutt å tro at han er min beundrer.
Det er han ikke. Absolutt ikke.
Freddy! Hold opp nå!
Stakkars Minnie ...
"Under en loggia" Av Eleanor Lavish
Lucy! Hva er det for en bok?
Hvem lar bøker ligge og bli ødelagt?
- Det er Cecils biblioteksbok. - Plukk den opp! Ikke bare stå der!
Det er et slags veldedighetsarrangement.
Prøv ikke å putte halfpennies i krukken!
Minnie må ha en skinnende sixpence parat. Hvor er hun?
Kjæreste Marian. Jeg har ingen småpenger. Kan du ...
- Ja, da. Bare sett deg nå. - Så flott du er! Yndig kjole.
- Kjør, Powell! - Farvel. Oppfør dere pent.
"Under en loggia" ... En italiensk romanse
"Intet sted på jorden var så skjønt som her hvor de stod ..."
"... ansikt til ansikt."
"Tussmørkets sølv. Svalenes flukt. Duften av jord som ble avkjølt ..."
"Alt fylte mitt hjerte med usigelig og umettelig lykke."
"Låst fast i et dødelig favntak, vakte de den evige ..."
"... vakte de den evige kamp, hvor man står ansikt til ansikt ..."
"For å ta livtak. For å slåss. For å tore."
Hør, Lucy! Tre delte infinitiver!
"Så lød ropet. Atter til kamp, mine venner!"
Seieren er vår, mr Floyd!
Handlingen utspiller seg i Firenze. Solnedgang. Solnedgang over Italia.
- Var De lei for at De tapte? - Naturligvis.
De spiller ikke særlig godt. De hadde solen i ryggen.
Det sa ikke jeg.
"Under Orcagnas loggia ..." Loggia dei Lanzi, kalles den nå ...
- Hva heter den boken? - "Under en loggia". Eleanor Lavish.
Eleanor Lavish! Du godeste! Husker De miss Lavish, mr Emerson?
- Ja, naturligvis. - Da forstår jeg at den er så slett.
Det er en tåpelig beskrivelse av en utsikt.
Men bare les den! Hva synes De om utsikten vår, mr Emerson?
Min far sier at det bare finnes én perfekt utsikt - himmelen over oss.
Deres far har antakelig lest Dante.
- Les det om utsikten. - Nei. Mr Emerson underholder oss.
Les det nå. Det er så morsomt å høre fjollete ting lest høyt.
Mr Emerson kan lete etter baller. Gå og let etter baller!
- Skal jeg? - Nei, selvfølgelig ikke.
Det er i kapittel 2. Finn kapittel 2 for meg.
- Gi meg den. - Nei!
Det er så fjollete. Cecil ...
Takk ...
"Med Firenzes tårn i det fjerne, vandret hun som i en drøm -"
"- gjennom et gyllent hav av bygg med blodrøde stenk av valmuer."
"Usett kom han til henne ..." Er det ikke udødelig?
"Ingen kjærlighetserklæring i ord kom fra hans lepper."
"Han hadde ikke ordet i sin makt ..."
"Han tok henne i armene sine ..." Nei, dette er ikke det morsomste.
- Litt te? - Heller te enn Eleanor Lavish.
Unnskyld meg.
Charlotte, kom hit litt!
Cecil, be Mary om sandwich. Jeg kommer straks.
Kjenner du til miss Lavishs bok?
Et sted gjør helten kur til heltinnen.
Visste du noe om det?
Visste du det? De er på en skråning. Firenze skimtes i det fjerne.
Det er valmuer og en byggåker.
Jeg kan ikke tro det er sant. Hvordan kunne du si det?
Lucy, min kjære pike ... Hun har vel ikke brukt det i romanen?
Eleanor Lavish skal aldri mer være min venninne.
Du fortalte henne det altså. Hvorfor? Og jeg som ikke fikk fortelle mor det?
Cecil leste det for meg.
Og den mannen krenket meg igjen, bak Cecils rygg.
Hvorfor fortalte du henne det? Hvordan kunne du?
Selv hvis du tilgir meg, vil jeg aldri tilgi meg selv.
- Gå ut og hent ham. - Mr Vyse?
Nei, den andre. Denne gangen vil jeg snakke med ham selv.
Hun lyver for George
- Mr Emerson! - De gikk glipp av en god kamp.
Miss Honeychurch vil gjerne snakke med Dem.
Bli her er du snill, Charlotte.
Mr Emerson, forlat dette hus og kom aldri igjen så lenge jeg bor her.
- Det er umulig. - Det er ingenting å snakke om.
Gå nå. Jeg vil nødig la mr Vyse vente.
- Du gifter deg da ikke med ham? - Nå er De tåpelig!
Jeg ville ha holdt meg borte, hvis din Cecil hadde vært annerledes.
Men han klarer ikke intime vennskap. Minst av alt med en kvinne.
Han vet ikke hva en kvinne er.
Han vil eie deg og betrakte deg som et maleri eller en elfenbenseske.
Noe man kan eie og vise frem.
Han vil ikke at du skal leve og tenke.
Han elsker deg ikke. Men jeg elsker deg.
Du skal få ha dine egne tanker og følelser, -
- selv når jeg holder deg i armene mine.
De ville ikke stanse oss nå, hvis De forsto det.
Dette er vår siste sjanse.
Ser du ikke hvor heldige vi er, når vi finner det som er riktig for oss?
Det er en velsignelse.
Og at jeg elsker Cecil og skal gifte meg med ham, er en liten detalj?
Dette fantastiske har skjedd. La meg forklare hva det betyr.
Intet skal komme mellom oss igjen.
Det er det det betyr. Det må du forstå.
- Jeg aner ikke hva De snakker om. - Alle må forstå det!
Og De må gå.
Det var fryktelig galt av meg å sitte her og høre på Dem.
Men du har ikke hørt på meg. Ellers ville du forstå det.
- Gå! - Lucy ...
- Nei! Jeg vil ikke høre et ord til. - Hold nå opp, kjære venner.
Har du ikke gjort nok? Ikke bland deg.
Det nytter ikke. La meg gå.
La mr Emerson gå, Charlotte.
- Jeg vil aldri tilgi meg selv. - Du tilgir alltid deg selv.
Hva er det ved Italia som får damer til å skrive så tåpelig?
- Det er lyst nok til et sett til. - Mr Emerson måtte gå.
Så plagsomt! Cecil!
Vær søt å spille med oss. Det er den siste dagen Floyd er her.
Freddy, du sa selv at visse menn bare duger til å lese bøker.
Jeg tilstår at jeg er en slik mann.
Hun lyver for Cecil
Fordi jeg ikke ville spille tennis med Freddy?
Jeg spiller aldri tennis.
Det var dråpen som fikk begeret til å renne over.
Jeg kan ikke gifte meg med deg. En dag vil du takke meg.
- Vi er for forskjellige. - Men jeg ...
Jeg elsker deg.
Og jeg trodde du elsket meg.
Det gjorde jeg ikke.
Jeg trodde det i begynnelsen. Jeg er lei for det.
Du elsker ikke meg heller. Ikke egentlig.
Det er som med alle andre ting.
Noe du eier. Et maleri.
En Leonardo. Jeg vil ikke være en Leonardo. Jeg vil være meg selv.
La oss stoppe her. Ellers kommer jeg til å si ting jeg vil angre.
Du elsker meg tydeligvis ikke.
Det gjør du sikkert rett i.
Men det ville gjøre mindre vondt hvis jeg visste hvorfor.
Fordi ...
Du kan ikke kjenne noen intimt. Minst av alt en kvinne.
Jeg mener det ikke akkurat slik. Men du fortsetter å spørre.
Du pakker deg inn i kunst, bøker og musikk. Du vil pakke inn meg også.
Det er sant.
Stort sett ...
Du er annerledes. Som en annen person som snakker med ny stemme.
Hva mener du? Du må ikke tro jeg er forelsket i en annen.
Nei, jeg mente bare ...
... at du hadde en styrke i deg som jeg ikke har sett før.
Når en pike bryter forlovelsen, tror alle at hun har en annen.
Det er motbydelig! Det er grovt.
Unnskyld hvis jeg sier dumme ting. Hjernen min har gått i stå.
Det er best vi går til sengs.
La meg gjøre det der.
Jeg må takke deg for det du har gjort.
Du har lært meg hvordan jeg virkelig er.
Jeg beundrer ditt mot.
Vil du gi meg hånden?
Selvfølgelig, Cecil.
God natt. Jeg beklager.
Takk fordi du tok det så pent.
"Da det blir kjøligere og vi ennå ikke har et hjem, -"
"- mener min søster at vi bør reise til et varmere klima."
"Hun må spise brød som er godt for fordøyelsen, men det tar vi med."
"Vi skal bare reise med en dampbåt og så med et tog."
- God dag! Reiser De, mr Vyse? - Ja.
Jeg vil vise miss Honeychurch et herlig brev fra frøknene Alan.
"Siden Firenze var så godt for min søsters helbred, prøver vi nå Athen."
"Det er jo et sprang ..." Er det ikke eventyrlig?
Parthenon, intet mindre!
- Har De truffet frøknene Alan? - Nei.
Da vet De ikke hvilket eventyr det er.
Jeg har aldri vært i Hellas.
Det er for stort for vår lille skare.
Fyrstikker? Takk.
De har helt rett. Hellas er ikke noe for vår lille skare. Farvel.
Farvel.
Mr Beebe! Fyrstikkene!
Fyrstikkene!
Cecil er hardt rammet. Lucy har gjort det slutt. l går kveld.
- Skal jeg kikke innom? - Ja!
Kom igjen, Powell!
Nei, Charlotte. Jeg har begge hender fulle.
- God dag. - God dag, mr Beebe.
- Litt av et rot, hva? - Ja ...
Alle er så fryktelige, onkel Arthur. La oss gå ut og drikke te.
God idé. Hent hatt og frakk, så går vi.
Jeg tar med Minnie på Beehive Tavern. Blir De med, miss Bartlett?
Ja! Jeg trenger ikke deg.
Nei takk. Du har ingen hjelp. Jeg er bedre enn ingenting.
Å nei!
Kjære Marian, jeg beklager.
Hun lyver for mrs Honeychurch, mr Beebe, Freddy og tjenestefolkene
Det er brev fra frøknene Alan.
De planlegger en spennende tur til Hellas.
"Kjære mr Beebe ... Vi kommer neppe lenger enn til Athen."
"Men De kan kanskje hjelpe oss med et fint pensjonat i Konstantinopel."
Er det ikke herlig? Jeg tror de ender med å reise verden rundt.
Herlig ...
Miss Honeychurch, Deres bror har fortalt meg det.
- Har han det? - Jeg sier det ikke videre.
Mor ... Charlotte ...
Cecil ... Freddy ...
Dem ...
Hvis jeg må ... Jeg vet at De har gjort det riktige.
Kan De fortelle mer om frøknene Alan?
Jeg synes de skal starte i Venezia -
- og seile nedover den idylliske kysten.
- Sa Freddy at han kom rett tilbake? - Nei ...
Bare han ikke sladrer. Så deilig at de skal reise!
- Bare de ville ta meg med. - Kan Deres mor unnvære Dem?
Det blir hun nødt til. Jeg må bort. Ser De ikke det?
Frøknene Alan skal reise til Konstantinopel.
- Foreløpig bare til Athen. - Jeg vil gjerne til Konstantinopel.
Kan ikke Minnie og jeg lokke Dem med til te på Beehive i stedet?
- Nei takk. - Minnie, vi to må gå alene.
- Farvel. - Farvel, mr Beebe.
Hjelp meg å overtale mor.
Jeg er nødt til å reise bort et sted. Hvor som helst.
- Jeg må vekk, før det slipper ut. - Hva?
Bruddet. Han må ikke få fikse idéer.
Du er redd mr Emerson vil tro det er for hans skyld?
Vi må unngå sladder. Men å reise helt til Hellas?
Jeg trodde du ville være den første til å prøve å overtale mor.
Jeg vil gjøre det som er riktig for deg. Men å dra helt til Hellas?
Jeg sier jo hva som er riktig for meg. Gjør som jeg sier nå.
Takk, Freddy.
- Hvorfor så hun slik ut? - Hvordan?
- Som Charlotte Bartlett. - Fordi hun er Charlotte Bartlett.
Hold ditt øre
imot sangeren
fra det røde gullet
hold deg langt borte
Melodien er fin, men teksten er stygg.
- Marian! - Charlotte!
- Lucy har en plan. - Er det ikke tragisk?
Det faller i fisk for meg hele tiden.
Frøknene Alan reiser til Hellas.
- Jeg ønsker dem lykke til. - Lucy vil bli med til Athen.
Hva?
Og så videre til Delfi, hvis veiene er sikre.
Med tomt hjerte, hånd og øye
lever man lett og dør uten møye
med tomt hjerte, hånd og øye
lever man lett og dør uten møye
Du kan ta alle sammen, men la meg beholde Thoreau til jeg reiser.
Huset er stygt. Vi har aldri likt det.
Jeg må nå toget. Flyttefolkene klarer resten.
Nei! Du må ikke belaste ryggen din.
Jeg kommer ikke til helgen. Det er det ingen grunn til.
Jeg kommer og tar deg med inn til byen uken etter.
Papirsåpe er fint til å friske opp ansiktet på togturen.
Men det vet jo De alt om. Og De har mr Vyse til å hjelpe Dem.
Den herren er en stor støtte. Det er flott at han vil unnvære Dem.
- Kanskje han vil møte Dem senere. - Eller er han oppholdt av arbeidet?
- Han følger Dem vel til toget. - Nei ...
- Lucy vil ikke ha følge. - Jeg trodde at i dette tilfelle ...
- Mrs Honeychurch, De går vel ikke? - Vi må nå toget.
Det var en fornøyelse.
Vi skriver ofte. Og sender pene kort fra hvert sted.
Det er snilt av Dem at De vil ta henne med.
- Nå må De unnskylde oss. - Farvel.
- Så kom vi igjennom det. - Ja, og vi ble gjennomskuet.
Jeg forstår ikke denne strutsetaktikken.
Du ble kvitt Cecil.
Hvorfor ikke kunngjøre det?
Jeg lovte å la være til jeg hadde forlatt England.
Jeg kunne ikke la være med å tenke at vår kjære Lucy ikke ...
Kan du ikke si setningene ferdige? Du blir verre og verre.
... ikke ligner en vordende brud.
Hvordan burde en vordende brud se ut, i følge din store erfaring?
Jeg kan ikke si hvordan. Men hun manglet noe.
Hvis du vil vite det, Teresa ... Hun strålte ikke.
- Miss Bartlett! - Hva er det med naboene Deres?
De flytter. Mr Emersons gikt blir verre, og det er for langt å dra.
Mr Emerson har søkt tilflukt hos meg.
Kan jeg vente på mrs Honeychurch her?
Naturligvis. De må unnskylde meg. De starter snart.
Mr Emerson og miss Bartlet, unnskyld meg.
Så leit at gikten Deres er blitt verre.
Det er ikke meg. Det er min sønn. George er så ulykkelig.
Jeg klandrer ham ikke. Bare han hadde fortalt meg det først.
Sa han ikke hva som skjedde i Italia?
- Han har ikke sagt et ord. - Lucy sa at han ikke ville si det.
- Jeg fikk vite det forrige søndag. - Hva da?
At han elsker henne.
Vil De ikke sitte ned?
Nei, jeg synes jeg hørte vognen. Jeg kan ikke la min kusine vente.
Det er ingen vogn der. Sett deg ned, min kjære.
Alle har løyet ... bortsett fra George.
Og miss Honeychurch gifter seg med mr Vyse i januar ...
Miss Honeychurch har hevet forlovelsen. Taktfullt og diskret ...
... og foreløpig vil vi gjerne tie stille med det.
Noen ganger skal man tie, og andre ganger skal man tale.
Og nå hører De ingen vogn! Sett Dem godt til rette.
Vær så god.
Det var bedre.
Så hun skal altså ikke gifte seg med mr Vyse!
Hvorfor? Hvorfor Hellas?
Hvorfor styrte av sted til verdens ende ...
Du er lei av hjemmet ditt. Du er lei av Windy Corner.
Og du er lei av Freddy og meg.
Selvfølgelig er jeg ikke lei av Windy Corner, men la oss snakke ...
Jeg vil gjerne til London igjen.
Kanskje jeg kan dele en leilighet med en annen pike.
Jeg får jo arven min neste år.
Og rote med skrivemaskiner og inngangsnøkler og kalle det arbeid!
Jeg forsnakket meg.
Gud, som du ligner Charlotte Bartlett!
På en prikk.
Charlotte og jeg ligner ikke på hverandre.
- Det gjorde dere ikke før i tiden. - Kan vi ikke få slått ned kalesjen?
Kan vi få slått ned kalesjen, Powell?
Powell, skal det huset leies ut igjen? Sir Harry søker nye leietakere.
Så ergerlig med Emersons! Freddy blir lei seg.
Og det er jeg også. Powell, stans ved butikkene!
Ja, frue.
De var en slik deilig familie. Så synd!
Ingen Charlotte ... Se om hun er hos mr Beebe.
Og skynd dere, for Mary har fiskepai i ovnen ...
Hørte du hva jeg sa, Lucy?
Hun lyver for mr Emerson
Lucy!
- Mr Emerson sier det er hans feil. - Fordi jeg lærte ham å tore å elske.
Jeg sa: "George, elsk og følg dine ønsker."
Det har jeg lært ham. Så det er min skyld alt sammen.
- Hvor skal du? - Din mor tilbød å hente meg.
Og jeg er oppdratt til ikke å la noen vente. Slett ikke min vertinne.
Hvor er Lucy nå? Sett deg inn, Charlotte.
Hvis Marys fiskepai er ødelagt, vil hun surmule helt til neste fredag.
- Det har jeg godt av. - Du vil da helst kjøre forlengs.
Jeg vil ikke snakke om sønnen Deres.
Han har oppført seg dårlig helt fra begynnelsen.
- Han har oppført seg avskyelig. - Ikke avskyelig.
Han forsøkte seg, og det skulle han ikke ha gjort.
Naturligvis. "Avskyelig" er et for sterkt ord.
- Det nytter ikke å snakke om det. - George kommer og henter meg.
Han holder ikke ut å være her, og jeg må være sammen med ham.
Han sier at tanken på å se Dem eller høre om Dem ...
Mr Emerson, ikke reis for min skyld! Jeg reiser til Hellas.
Ikke forlat Deres gode hus!
Hvorfor vil De til Hellas?
Tilgi meg, men jeg tror De er helt fortvilet.
Jeg tror at De reiser til Hellas, og at De hevet forlovelsen ...
Det fortalte miss Bartlett ...
... fordi De elsker George.
Deres vakre ansikt har sluttet å stråle. Akkurat som George sitt ...
Jeg holder det ikke ut. Nå fikk jeg Dem til å gråte. Tilgi meg.
Jeg er nødt til å dra til Hellas. Billetten er betalt.
Det er umulig.
Det er kun en ting som er umulig. Det er å elske og skilles.
Lucy!
De elsker George.
De elsker ham med kropp og sjel, som han elsker Dem.
Naturligvis gjør jeg det. Hva har folk innbilt seg?
- Min venn ... - Nei, min mor roper. Jeg må gå.
- De stoler på meg. - Hvorfor det?
De har jo ført alle bak lyset ...
Dem selv også.
Charlotte, sett deg her. Kjør, Powell!
- Først Italia, så Hellas. - Hellas blir kanskje avlyst.
- Stans! Lucy vil fortelle oss noe. - Stans hesten!
"Kjære Charlotte."
"Etter en hard reise, hvor bagasjen forsvant to ganger, nådde vi Firenze."
"Pensjonat Bertolini er som det var."
"Fruen plager fremdeles personalet."
"Selv gjestene er kopier av miss Lavish, mr Beebe, Charlotte og Lucy."
- De lovte oss utsikt ... - Hysj! Ikke snakk om det.
Jeg snakker med fruen i morgen tidlig. Men ikke nå.
Det er urettferdig.
Mener ikke De også at man må ha utsikt på sin første tur til Firenze?
Vi har utsikt.
Kyss meg igjen.
- Jeg leser. - Hva leser du?
- Det er fra Freddy. - Hva skriver han?
Han er et fjols. Han tror han viser verdighet.
Jeg mener ... Alle visste da at vi ville reise når det ble vår.